Inspireret af virkelige hændelser
Lig stille.
Vandet er gået.
Hun bløder.
- Hun brister. - I må redde mit barn.
Giv hende skeen.
...og led os ikke ind i fristelse, men fri os fra det onde.
For dit er riget, magten og æren i evighed! Amen.
- Nej... Det er ikke sandt. - Det er Guds vilje.
- Nej... Det er ikke sandt! - Men Jesus sagde: Lad børnene være.
I må ikke hindre dem i at komme til mig, for Himmeriget er deres.
Stop! Lyt.
Hør! Han lever, jeg kan høre ham!
- Det er i orden. - Det er ikke dødt!
Vær stille!
Jeg ved det... Jeg ved det hele! Dræb ikke mit barn!
- Forlad os! - Nej...
Nej...
Jeg tager ikke ansvaret for det, hun gør.
Du kommer til himlen hel. Jeg lover, at du ikke bliver som de andre.
- Nej, moder Rose, ikke sådan her. - Jeg ved, hvad du har gjort, Faith.
- Djævelens værk. - Mit barn... er uskyldigt.
Mine skytsengle.
Gud har sendt jer.
Åh Gud... Tilgiv mig!
Nej! Gud, nej!
Gud! Tilgiv mig!
Du slipper ikke.. godt...
Jeg...
Dit begravelsesgebyr.
Klokken er 15, den 24. november, og her kommer weekendvejret...
Vi er der snart, luk øjnene.
- Har du lukket øjnene? - Ja.
Der er mørkt herinde.
Du må ikke åbne øjnene.
Hvad synes du?
Det er smukt.
Tillykke med fødselsdagen.
Der er en stor baghave, og man kan gå omkring i naturen.
Åbne områder, perfekt.
Det har kun været åbent i nogle måneder.
- Hjemmesiden er stadig på vej. - Ligesom os, ikke?
Tak.
FREDAG
Undskyld.
Afrevne sider. Et dårligt tegn?
Hallo?
Nu er vi her!
Synes du om det?
Jeg elsker det.
- Jeg giftede mig med en bogorm. - Det er ikke en skilsmissegrund.
- Er der noget interessant? - Ikke endnu.
Lad mig gætte. Skatteøen?
Da sagde Jesus: Lad børnene være...
- Er du okay? - Ja.
- Se på mig. - Jeg har det fint.
- Der kan ikke være triggere her. - Det ved jeg.
Hej! I er søreme præcise. Jeg støvede af og fik øje på bilen.
- I må være Liam og Ray. - Ray Delatour.
Monica Leeds. Dejligt at møde jer, og velkommen til Mersey Inn.
Vi checker jer lige ind. Det var vel ikke svært at finde vej?
Det ligger lidt afsides, men det er netop, hvad vi søger.
- Et smukt pensionat. - Tak. Vi arbejder stadig på det...
...men vi har fået fin respons indtil nu.
Det er sent på sæsonen, så I er vores eneste gæster.
- Vi har stedet for os selv. - Ja.
Må jeg låne dit kørekort og et kreditkort, tak?
- Jeg ville betale kontant. - Det er bare for tilfældets skyld.
Værsgo.
Kontinental morgenmad er inkluderet, og der er et par spisesteder i byen.
- Ja, det så vi. - Vil I spise middag her?
- Hvorfor ikke? - Perfekt.
Og hvornår venter du barnet?
Jeg er kun i tredje måned, hvordan vidste du det?
Dine varme kinder. Min afdøde mor forløste mange børn...
...så jeg har altid fornemmet den slags. Skal jeg vise jer værelset?
Lad mig hjælpe dig, du er jo gravid.
Hvor gammelt er huset?
Det blev bygget i 1848 af en handelsmand.
Min mor overtog det i 1945. Hvad arbejder du med, Ray?
Jeg er journalist, men underviser mest nu.
- På et college i byen. - Vi kunne bruge mere mediedækning.
- Mersey er en uopdaget perle. - Du kan måske skrive en rejseskildring.
Og hvad laver du, Liam? Undskyld, mr Darrow.
Jeg skriver musik, sange. Af og til sælger jeg en. Jeg spiller i et band.
- Fascinerende, jeg må google dig. - Har I Wifi? Jeg har ingen dækning.
Uden for byen er der knap nok dækning,
men vi har vores eget netværk.
Kodeordet er på værelset.
- Synes I om værelset? - Ja... Trappen gjorde mig lidt svimmel.
Her. For at skabe en afslappende stemning.
- Vil du fjerne dem her? - Hvorfor dog?
Jeg tåler ikke kemikalier. Hvis jeg indånder dem, gør mit barn det også.
Naturligvis. Der er drinks klokken 19, alkoholfrie.
Lov ikke nogen, at jeg vil skrive en ferieartikel.
- Hører du? - Hvilken rolle spiller det?
Jeg ville bare...
Jeg er en berømt kriminalitetsjournalist.
Jeg vil ikke degraderes til at skrive underholdningsartikler.
Vi kunne måske få rabat.
På min fødselsdag? Hyggeligt.
Jeg ved, du ikke synes om at undervise...
...så du kan måske begynde at skrive igen uden at få dine syn.
Det er posttraumatisk stress, ikke klimakteriet. Og jeg har en terapeut.
Billeder, hallucinationer, hvad det end er... Jeg vil bare hjælpe dig.
Du hjælper ikke...
Hvad?
- Noget tog fat i mit ben. - Kom nu...
Jeg laver ikke sjov.
Kik-kik!
- Jeg øver mig. - Undskyld.
Jeg ved, at jeg ikke er let. Undskyld, men det er bare...
- Også jeg. - Det er okay, tak.
Jeg går en tur inden middagen.
- Jeg vil gå alene. - Okay.
Forlad ikke stierne.
- Hvorfor ikke? - Det bliver hurtigt mørkt...
- Der er krat og fordybninger overalt. - Det ville være en trist fødselsdag.
Tak.
Du godeste...
Hallo! Tester, hallo, hallo.
Er der noget galt, miss?
Nej...
Deres ur. Er det af guld?
En gave fra mine forældre. Hvorfor spørger De?
Hav en god tur, miss.
Er du faret vild?
Jeg gik bare lidt rundt. Akustikken herinde er vidunderlig.
- Hvad er det for et apparat? - Det er en spøgelseskasse.
En kopi af Thomas Edisons for at kunne tale med de dødes ånder.
- Er det sandt? - En blå pære derinde...
- ...lyser vist, når de er til stede. - Sociale medier for døde i 1800-tallet.
- Et stykke legetøj til lidt sjov. - Må jeg indspille herinde?
Jeg tog mit keyboard med. Min kone vil nok ikke have det på værelset.
Jeg har bemærket, at hun er ret følsom.
- Du skulle bare vide. - Vi har ikke hørt musik her længe.
- Mor ville nok have værdsat det. - Tak.
Jeg har manglet inspiration på det seneste.
- Jeg spiller ikke så højt. - Det gør ingenting.
Det er dejligt at se dig igen.
Mange tak for uret.
Du skal ikke være urolig. Jeg er langt fra ethvert gerningssted.
Mor, du forsvinder. Ja, okay.
Fødselsdags-Skype på søndag. Jeg elsker også dig.
Jeg genkendte dit navn ved bookingen og rev det her ud af gæstebogen.
Hun må have underskrevet for os begge. Jeg vidste ingenting.
En vidunderlig pige, den anden. Så ung og fuld af liv.
Men det er overstået nu.
Jeg er ikke stolt af det, og jeg håber, at du er diskret.
- Naturligvis. - Jeg elsker min kone.
Amy og Liam. Perfekt til kærlighedspar. Et smukt hus. Kommer bestemt igen.
Velkommen tilbage...
Hallo?
Du forskrækkede mig.
Mit barn...
Det kan have været en pige fra området.
De hjælper os med vasketøjet.
Hun havde intet vasketøj. Desuden var hun barfodet.
Tja... De lokale unge kan være ret vilde.
Af og til skyder de genvej gennem skoven. Den er som en farlig labyrint.
- Det har jeg hørt. - Jeg har lavet et sundt måltid...
- ...af lokale råvarer med fransk smag. - Det lyder vidunderligt.
Jeg havde et lille pensionat i Europa, inden jeg vendte hjem til Mersey.
- Hvad var her før? - Før hvad, min ven?
- Før det blev et pensionat. - En privatklinik for ugifte mødre.
Langt fra nysgerrige blikke og skandaler.
Min mor var en anerkendt jordemoder.
- Var det en fødeklinik? - Ja, sikke et tilfælde, hva'?
Mor Rose døde i 1979. Hun ville være fyldt hundrede år i år.
For mødre. Tidligere og kommende.
For mødre.
For mødre...
Spred benene, tøjte!
Mor forløste hundreder af børn i huset...
Vi fandt hjem til dem over hele verden.
- Arbejdede du hos hende? - Kom om sommeren.
Jeg blev sendt til England, til en kostskole.
- Så din mor tjente mange penge? - Dengang kostede adoptioner penge.
Forældre og piger betalte en hel del for at slippe for skammen...
...og ufrugtbare par betalte meget for at få deres eget barn.
Se. Familien Monticello i Pittsburgh adopterede denne lille dreng-
- og familien Swayne fra Hartford tog denne pige.
- Hvor er billederne af mødrene? - Der er ingen.
Deres identiteter blev holdt skjult for deres og familiernes skyld.
Pigerne fik en pseudonym, når de ankom.
"Tålmodighed", "Barmhjertighed"-
- ..."Visdom". - "Tro"?
Ja, deres navne står stadig på dørene.
- Falske navn. - Dydige navne.
For at lede dem på rette vej i livet. Mor Rose var en stolt, troende kristen-
- og forretningskvinde, som lavede og solgte eliksir. Hun lavede urtemedicin.
- Hun var forud for sin tid. - Hvorfor stoppede det?
I slutningen af 60'erne fik mor økonomiske problemer.
Kærlighedsbarn... Mange fik børn uden for ægteskabet. Det blev normalt.
Og med p-piller og aborter...
Kvinder fik retten til deres egne kroppe.
Mere oplyste tider.
- Må jeg byde på lige kage? - For meget sukker.
- Jeg sover dårligt i forvejen. - Selvfølgelig. Jeg er selv diabetiker.
Hun elsker virkelig sin mor.
Jeg elsker denne mor.
Hvem har lagt den der?
- En tom dagbog. - Endnu en velkomstgave.
Vi var jo sammen med hende hele tiden.
Ikke hele tiden.
Den er tom, men ikke ny. Mærkeligt.
Du er journalist, så hun ønsker sikkert, at du skriver en fin anmeldelse.
Jeg tager et bad.
Det er ikke for sent.
- Vi kan vente... Til du får det bedre. - Hvor længe?
Jeg fylder 42 på søndag. Der er måske ingen kur mod det, jeg har.
Hvad vi har. Vi gør det her sammen, okay?
På grund af min tilstand er der større risiko for, at noget går galt.
Du godeste...
Liam?
Her lugter... mærkeligt.
Fru Leeds?
Mit barn...
Det er okay. Det var bare et mareridt.
Et i et andet.
Er du okay?
Det tror jeg ikke.
LØRDAG
Godmorgen. Mr Darrow,
du glemte nogle instrumenter på værelset ovenpå.
- Jeg kan gå op og... - Nej, vent bare til senere, men...
...fjern ikke noget legetøj fra værelset. Meget af det er dyre antikviteter-
-og bærer på minder.
- Spiser I morgenmad her? - Nej, vi ville udforske byen.
Der er desværre ikke meget at se, selv om her er charmerende.
- Men vi har et fint, gammelt bibliotek. - For resten mærkede vi...
- ...en mærkelig lugt. - Det er kasser med meldug i kælderen.
Jeg ville smide dem ud i weekenden, men så kom I... Jeg tager mig af det.
Tak. Luftfriskerne skjulte det sikkert.
Ja, hun er altid sådan.
- Du har knap nok rørt maden. - Nej...
Jeg sov dårligt i nat.
Jeg drømte, og så gjorde jeg det ikke.
Jeg var vågen, da jeg så pigen igen.
Hvilken pige?
Lige siden vi kom, er det som to misbrugere, der ikke taler sammen.
Det er, som om huset har det, jeg har.
Har huset posttraumatisk stress?
Du er den mindst godtroende person, jeg kender.
Det var jeg. Bemærkede du noget derinde?
Nej.
- Du er meget bange for kirken. - Egentlig ikke.
Sikke et festligt sted.
Jeg skal måske bare slappe af. Biblioteker gør mig afslappet.
- Gå rundt og snus lidt. - Hvad? Vi er her jo.
Godmorgen.
Venlig by.
Hvor skal jeg stille den?
- Det ved du godt. - Men den nægter at blive stående.
Gør det!
Du har gjort det godt, baby.
Mit barn...
Kan jeg hjælpe Dem med at finde noget?
Har De mere information om dette sted?
Det kaldes Mersey Inn nu. Vi bor der.
Nej.
Tak.
- Hvad er der? - Giv mig dagbogen.
- Hvad sker der? - Det fortæller jeg om lidt.
- En mors rædsel. - Tal ikke med værten om det her.
- Hun anstrengte sig for meget. - Vent!
- Jeg ved det! - Du har kun læst en artikel.
Hvad hun var eller ikke var, spiller ingen rolle. Moderen døde for længe siden.
- Det her er en ferie. - Det er en story.
- Som allerede er skrevet. - Sæt nu det ikke var sandheden?
Ray.
Ray!
Nød I vores lille by?
- Ja... det var lærerigt. - Glimrende.
Jeg har fjernet kilden til lugten, så den vil ikke plage jer længere.
- Tak. - Det er et tordenvejr på vej.
Vores gamle hus plejer at knage og stønne i den slags vejr.
- Som om det ikke synes om høje lyde. - Pudsigt, for det gør jeg heller ikke.
Noter til artikel uden titel. Der var noget ved fotoalbummerne i går.
Børnene så for perfekte ud. Hvad skete der med de andre?
Hørte fra NY, at de indspillede din sang. Den kom ikke med i reklamen.
Beklager.
Gylle.
Det er nok.
Mere gylle.
Intet nedskrevet.
Rose brugte en formue på stævninger og var altid et skridt foran.
Hallo? Må jeg komme ind? Jeg ville se, om I har håndklæder nok.
Ja.
- Se nu der. Er det dit barn? - En pige, tror de.
- Man kan ikke være sikker endnu. - Er teknik ikke vidunderlig?
Det havde været perfekt for mor at kende barnets køn og knoglestruktur.
- Salgbarhed? - Anbringelsesmulighed.
Forældre har meget store forventninger, som du ved.
Det er en lille engel, du bærer rundt på.
- Har du mærket hende bevæge sig? - Nej.
Genialt.
Liam, jeg elsker dette sted...
- Hej, Liam... - Liam? Liam?
Et øjeblik troede jeg, vi skulle lave noget sjovt.
- Jeg fortæller mere om lidt. - Du er i sving igen...
- ...på trods af lægernes advarsler. - Jeg forsøger at hele, Liam.
For at blive den, jeg var. Den, jeg virkelig er.
Du har prøvet eksponeringsterapi før, men det virkede ikke.
Alt hvad der er sket siden i går, billederne, pigen... De er ikke mine.
De tilhører stedet her.
Sæt nu meningen er, at jeg skal skrive om det? På grund af min sygdom...
...er jeg måske mere modtagelig. Måske fordi jeg skal være mor.
Det her er næste skridt.
Hallo? Mersey Inn.
Goddag. Ja, det bliver vist uvejr i aften.
Monica, en af jeres nuværende gæster spurgte om hjemmet.
Mit liv med posttraumatisk stress.
- Fordybninger? Jeg kan ikke fatte det. - Heller ikke jeg.
Jeg mener dig! Jeg fatter ikke dig. Vi gør ikke det her.
- Jeg vil gøre det, du behøver ikke. - Her er pigtråd, og du er gravid!
Jeg skal bevæge mig i de tre første måneder. Har du ikke læst det?
- Hvad mener du? - At det ikke er så farligt.
Jeg skal bare igennem et hegn. Vil du hjælpe mig eller ej?
Hvad regner du med at finde?
Rester.
Alle tiders.
Er alt det her risikoen værd?
For os?
De havde intet os.
De havde ingen.
Vent lidt.
Jeg hjælper dig.
- Jeg har givet 600 dollar for det her. - Og jeg elsker dig for det.
Ved du, hvor mange koncerter det er? Jeg håber ikke, vi bliver smidt ud.
Det er, som om der har været en sti her, men den er vokset til.
Har du dækning?
- Nej. - Lad os gå tilbage.
Du kan blive her. Ved bænken. Råb mit navn-
-så jeg ved, hvor du er.
Tag det roligt, jeg har det fint!
Du ved vel, hvor det er værste sted at være i tordenvejr?
Bare ti minutter til!
- Liam! - Ray!
Jeg har det fint. Det er en sti!
Som fører et sted hen...
- Liam? - Ray!
Ray!
Mercy Hjem for ugifte mødre
Liam!
Nu skider jeg altså på det her.
Ray!
Det her er sygt.
Men Jesus sagde: Lad børnene være. I må ikke hindre dem i...
Har du ikke lyst til at slå den besværlige tæve i maven?
Du bevægede dig.
Liam!
Liam?
De må ikke være her.
- Er det der, hvad jeg tror? - Miss Leeds holdt af stærke drinks.
- Hvad er der derovre? - Tag hjem.
- Til byen. - Det er en begravelsesplads.
Jeg fortæller ikke miss Leeds, at De har overtrådt reglerne.
Men kom ikke tilbage.
Det øsede ned, så jeg gik tilbage for at ringe efter redningstjenesten.
- Jeg ved, hvad jeg så. - Det er måske kun i dit hoved.
Det er ikke kun i hovedet. Du er ikke i mit hoved. Hvorfor tror du mig ikke?
- Hvorfor glemmer du det ikke bare? - Fordi dette sted er en stor løgn!
Denne facade er en løgn!
- Det er ikke godt for dig at være her. - Det er ikke sandt. Jeg er stærkere her.
Jeg har et mål igen. Jeg følte ikke noget bånd til vores barn, før...
Det er ikke godt for os!
Jeg er...
Hvad?
Jeg vil hjem.
Jeg kan ikke.
- Hvordan smager det? - Salaten er meget lækker.
- Svampe, jeg har samlet i skoven. - Udsøgt.
Jeg hørte, at huset og din mor ofte blev efterforsket.
- Ja. Og hun blev altid renset. - Men folk døde her.
- Mange. - Det er sandt. En del døde.
Det smertede mor. Hun gjorde sit bedste for at tage sig af-
- de fattige piger, som ikke fik hjælp fra myndighederne.
- Var de virkelig fattige? - Spørger arvingen.
Selvfølgelig.
De betalte ved at arbejde som kokke, sygeplejersker og hushjælp.
- Mor afviste aldrig nogen i nød. - Ray.
Nogle piger havde forsøgt selv at udføre en abort med bøjler og blyanter-
-når mor tog sig af dem.
Flere børn døde på sygehuse og abortklinikker end her.
Jeg spurgte bare. Jeg beskylder ikke nogen for noget.
Kære ven. Din sygdom får måske din fantasi til løbe af med dig.
Hvabehar?
Du var meget anerkendt som journalist.
Alle disse forbrydelser.
Hvad skete der?
Jeg var for ung...
...til det, jeg fik at se hver dag.
Jeg begyndte at holde op med, at godheden...
...vær stærkere.
Og så... kan hvad som helst komme ind.
Stakkels barn.
Mor Rose blev også udsat for mange onde ting.
Mændene på sygehusene følte sig truet af det, hun gjorde.
Alle de løgne. Pludselig spædbarnsdød...
De forsøgte at svine hende til.
De hadede tanken om en kvinde med succes.
Byen støttede hende. Ikke en eneste pige, der fødte her-
- vidnede om, at hun havde gjort noget forkert...
Men... det knækkede mor.
Hun døde af mangel på påskønnelse.
- Sådan tænkte jeg ikke på det. - Det gjorde næsten ingen.
Hele byen forsøger at glemme det.
Jeg beder jer om ikke at åbne gamle sår.
Hun har en pointe.
Jeg kan ikke ryste det af mig.
Det kan ikke have været indbildning.
For pokker, jeg er jo ikke tosset.
Dette hus er ikke hjemsøgt.
Men det er du.
I morgen er vores sidste dag her. Det er din fødselsdag.
Intet arbejde, okay? Lov mig det.
Det lover jeg. Jeg vil forsøge.
Jeg vil måske spille en sang for dig.
Liam? Vågn op. Lyt.
Liam?
Det er bare uvejret.
Hvem er du?
Hvad skal jeg spille?
Simon siger
Til rette vedkommende. Jeg kom hertil den 8. maj 1973.
Det skete mod min vilje. Mine forældre nægtede at acceptere mig-
- og mit ufødte barn. Jeg ved, at jeg vanærede dem. Jeg kaldes "Faith" her.
En af mange, som har fået det navn. Hvis jeg eller mit barn skulle dø her...
...er dette vores testamente.
Ingen af pigerne får adgang til penne og kan ikke sende breve hjem.
Jeg fik dagbogen af en behandler. Han er sød mod mig, men hjælpeløs-
- som alle andre over for mors vanvid. Jeg stjal citronsaft til at skrive med.
Må Gud tilgive mig... Der er ingen sikre gemmesteder.
Det er sensommer, og det tordner. De nyfødte græder på grund af larmen-
- men deres mødre får ikke lov til at berolige dem eller blot røre dem.
Rose råber ad dem, men de holder ikke op.
- Mit barn! - Ludere og luderes afkom!
- Vores sjæle bliver nedbrudt. - Bed for jeres ondskab!
Nej, det kan jeg ikke.
Alle tænker på det.
Endnu en død. En sort pige, som har fået navnet "Barmhjertighed"-
- fødte en smuk, kaffebrun dreng af blandet race.
Mor Rose beordrede, at han kun måtte få melasse og vand.
Hans hungerskrig gennemborede mit hjerte. Jeg madede ham i smug-
- men i dag blev han kvalt. Jeg ved ikke, hvad der skete.
Mit barn...
Drømme om døde børn
Du vil mærke et lille pres.
Hvad laver du?
Hvad er det her?
Det er arbejdstitlen. Jeg tror, at jeg har en vinder her. Lyt.
- Du vi synes om det. - Se på det her. Se.
Det er skrevet med citronsaft. Det er usynligt, indtil man opvarmer det-
- og jeg kan læse det nu. Vil du ikke vide, hvad jeg fandt?
- Her er sket frygtelige ting. - Ja, for du vil ikke høre, hvad jeg laver.
At jeg kan være en rigtig komponist i stedet for en jingleskrivende-
-coverspillende amatør!
Men min musik... er ikke vigtig, vel?
Det er bare noget, jeg burde vokse fra, når jeg nu skal være far.
- Det har jeg aldrig sagt. - Jeg ser, hvordan du ser på mig...
...når jeg ikke kan bruge mit kreditkort, fordi jeg ikke har nogen penge.
Fordi jeg ikke er en forkælet snob, der blev født med en sølvske i munden-
- som dig. "Men du bør ikke tage ud at spille sås tit, Liam."
"Du skal være mere hjemme." Du er umulig at gøre glad, ikke?!
- Det der har jeg aldrig sagt. - Du vil have mig i skyggen...
...fordi du er optaget af at blive en stjernejournalist igen!
Og lad os ikke glemme din lille tilstand.
Stakkels Liam. Det her er over grænsen. Tal ikke som en idiot.
Du snød mig. Du ventede på, at jeg skulle blive forelsket i dig-
- før du fortalte, hvor skør du er! Og nu skal vi have et barn, jeg ikke ønsker.
Som meget sandsynligt bliver handikappet eller en sinke,
fordi du er skidegammel.
Du har ret. Dette sted er ikke godt for os. Nu pakker vi og kører.
Nej, jeg har været meget tålmodig med dig, Ray. Så det ville være meget-
- klogt af dig at vise mig lidt påskønnelse af det, jeg laver!
12. oktober 1973. Jeg frygter for mit og min ufødte søns liv.
Jeg fornemmer, at det er en dreng. Jeg er forvist fra køkkenet-
- og arbejder nu med vasketøj. Jeg skriver med det snavsede vand-
- mens en anden pige, som skal føde, græder nede ad gangen.
Den eneste medicin, vi får, er mors hjemmelavede eliksir.
Smerten skal rense os. Hun sløver os sikkert, for at vi skal adlyde hende.
I dag fik en pige bundet benene sammen, så hun ikke kunne føde-
-fordi Rose spiste.
Nogle gange spiser hun moderkagen for sin sundheds skyld.
Jeg blev tvunget til at hjælpe ved et kejsersnit. Jeg glemmer det aldrig.
Både moderen og barnet forsvandt. Dette sted er blevet et slagtehus.
Hvem er det?
Tillykke med fødselsdagen.
Jeg er meget ked af det.
- Kan vi tage hjem nu? - Jeg har brug for din hjælp.
Kan du hjælpe mig i morgen?
En dag til. Sig nu ja.
SØNDAG
- Godmorgen. Søndagsbrunch? - Nej tak. Ingen appetit.
Og Ray?
Hun har det heller ikke så godt. Hun er kørt på apoteket.
Ikke noget alvorligt, håber jeg. Det er trist, og så på hendes dag.
- Det er normalt. Hun får det godt igen. - Gør du også det?
Ja, undskyld, men jeg hørte jer skændes i går aftes.
- Det må du undskylde. - Pyt. Ægteskabet er hårdt.
Og det er bestemt ikke for alle.
- Hvad mener du? - Alle dine problemer kan løses.
Hej. Jeg vil tale med nogen om Mersey Inn.
- Vil du anmelde en forbrydelse? - Det ved jeg ikke endnu.
Kan vi tale sammen i enrum?
- Jeg har læst mange af dine artikler. - Tak, fordi du vil tale med mig.
Det vil jeg ikke. Er du med?
Ja.
I mange år var hjemmet byens stolthed.
Da vi begyndte at høre noget andet, havde mange svært ved at tro det.
Også nu. Rose Leeds er død. Hvad der skete eller ikke skete...
Og hendes datter? Monica? Kan hun have været indblandet?
Jeg ved ku, at hun blev født i Boston. Intet lokalt sygehus var godt nok-
- til Roses eget barn. Senere blev hun sendt på kostskole i udlandet.
Hun blev aldrig forhørt i min efterforskning.
- Var du en del af efterforskningen? - Det, vi hørte...
...var, at det begyndte med børn af blandet race, og børn med symptomer.
De var sværere at sælge ved en adoption.
Hun vidste, at de skulle have mad.
Dårligt for forretningen... Og hun bestak politikerne til at holde jer væk.
Ikke altid. Vi gik derind engang efter et anonymt opkald.
Et nyfødt barn havde fået kraniet knust mod en dør.
Angiveligt skulle Rose selv have gjort det.
Vi tog prøber af alle døre i huset...
...men fandt ingen spor.
Jeg har set det. Jeg ved, hvilken dør det er.
Du ville måske sove bedre i mors værelse?
Det, du synes så godt om. Hvor du har komponeret.
Mor elskede at være blandt pigerne. Hun var meget opmærksom.
Jeg kan stille en seng ind til dig. Du vil sove som et barn.
Vi skal ikke skilles eller sådan noget. Det var bare et skænderi.
- Naturligvis. - Vi har været meget stressede.
Vi kan måske hjælpe lidt på det.
Sæt nu jeg havde et skriftligt udsagn fra en af pigerne?
- Levende? - Det ved jeg ikke. Jeg tror det ikke...
...men jeg er ret sikker på, at børnene er begravet i skoven bag huset.
Der er endda markører. Jeg så skeletter og har fotos.
Selv om der er et skelet, ville det vær umuligt at bevise et mord.
- Det må kunne kædes sammen. - Tro mig, det er bedst at lade være.
Hvad kræver det at genåbne sagen?
Et vidne. Et levende vidne.
Liam, din kone er kommet tilbage.
Jeg må hellere gå op og pakke mine instrumenter sammen.
Vi rejser i morgen.
- Du begravede dem. - Jeg ved ikke, hvad du taler om.
Hvor mange? Hvor mange børn?
Luk døren.
- Hvordan kunne du? - Rose var min storesøster.
Spræt hende op som en gris. Snavs! Synd! Snavs!
Tæve! Tæve! Snavs! Synd! Snavs!
Hun sagde altid, at de kom direkte til himlen.
At de havde legetøj og musik.
- Men nu tror jeg ikke, at det var sandt. - Var din niece Monica indblandet?
Pigerne var som fanger, og også jeg!
Hvis børnene var anderledes på nogen måde...
Jeg er lige så skyldig!
- Det afgør jeg ikke. - Jeg havner i helvede.
Men du kan hjælpe dem... og mig.
Nogle af dem trak stadig vejret. Og før de blev begravet, tvang hun mig til-
-at tage deres...
Jeg forstår det ikke.
Dette sted kaldte dig tilbage. Det udnytter folk...
...og det vil afslutte det, jeg ikke kunne.
- Så snart jeg så dig, vidste jeg det. - Hvilket?
Du kan ikke lide trange steder, vel? Det har du aldrig gjort.
- Hvordan vidste du det? - Du var kun i jorden i nogle minutter...
Det sværger jeg. De andre var vågne. De lod mig ikke...
...og jeg kunne ikke stille noget op.
Din mor var sød mod mig.
Og du var så... lille.
Du havde små pletter på dit venstre håndled.
Det er 42 år siden... i aften.
- Det er din fødselsdag i dag. - Det, du siger, er umuligt.
Jeg bragte dig til en, der kendte nogle mennesker...
...i Montreal.
Et rigt par, som ville have et barn uden problemer.
Jeg er ikke adopteret. Du forveksler mig med en anden.
- Det her er vanvid! - Jeg opkaldte dig efter din mor, Rachel.
Lille Ray.
En lysstråle på et mørkt sted.
- Dine nye forældre syntes vist om det. - Det er ikke sandt.
Din mor var dygtig til ord, en forfatter ligesom dig.
Jeg gav hende blokken... og gemte den for hende.
Det her er...
- Det her sker ikke. - Kunne du læse, hvad hun skrev?
Nej, det her er ikke sandt! Jeg tror ikke på det!
Kælderen er ved køkkenet. Nøglen ligger der.
Mit barn...
- Velkommen tilbage. - Undskyld, at jeg var væk så længe.
Du må blive ved med at distrahere hende.
Jeg har en masse at fortælle, men jeg kan ikke gøre det endnu.
- Bliver du her ikke og spiser? - Kan du finde på en undskyldning?
- Jeg elsker dig. - Og jeg elsker dig.
Gud være lovet. Tak, fordi du har våget over hende i alle de år.
Hjælp hende med at overleve denne aften.
Din...
- Ville I nogensinde sige det? - Vi ville beskytte dig...
- ...og give dig en god start på livet. - Jeg fylder 42 i dag, mor.
Jeg elskede dig så højt, at jeg ikke ville fortælle dig det.
- Sig det nu. Hvor er jeg født? - Du er mit barn, Ray.
- Det er alt, man skal vide. - Hvem købte I mig af, mor?!
Et privathospital...
...i...
Fandens... Fandens!
- Skal vi drikke lidt vin inden middagen? - Ray spiser ikke sammen med os.
Har hun det stadig dårligt? Det var da synd.
- Herligt, Liam. Du er så dygtig. - Jeg er en amatør.
Jeg kan ikke ernære mig ved at spille musik... og slet ikke af at skrive.
- I min alder burde jeg... - Være fri... og finpudse din kunst.
Have klaret mig bedre, ville jeg sige.
Jeg husker, at jeg begyndte på den her, men jeg gjorde den ikke færdig.
Det gjorde du da.
Har du overvejet tilbuddet?
- Der er sket noget her. - Hvad mener du?
Noget ondt.
- Din mor... - Min mor?
Ja...
Jeg forsikrer dig, at hvis der er en ondskab i dette hus...
...så er den mandlig.
I kælderen. Lægeudstyret er primitivt, selv om det er fra 70'erne.
Flasker fulde af eliksir, sikkert. En amatørkemiker...
...som eksperimenterer med levende mennesker.
Den modbydelige stank... er tilbage.
En gang havde mor en mandlig gæst.
Flot ligesom dig.
En ung fremmed. De lokale mænd kredsede om huset som fluer.
Men mor var ikke en attraktiv kvinde.
Ingen valgte hende.
Men det gjorde han.
Skal vi danse?
Han gav hende vin. Hun fik røde kinder, og musikken...
Han hviskede i hendes øre.
Hvad?
Den fremmede snurrede hende rundt på dansegulvet.
Den aften...
...tog han hende som et dyr.
Om morgenen var han væk.
Hun længtes.
Og hun bad.
Men kun ondskaben var tilbage.
Hendes barn.
Du.
En dreng. Simon Joseph. Djævelens egen søn.
Hun blev forgiftet efter det.
Synd! Hendes sind! Barnet!
Hun bad, men bønnerne var onde.
Men hun blev ved med at længes efter den flotte mand.
Jeg opkaldte dig efter din mor, Rachel...
Lille Ray.
En lysstråle på et mørkt sted.
Fadderskab er ikke for alle.
Vel, Liam?
Hvad skete der med din bror?
Liam... Det var ikke...
Det var ikke menneskeligt.
Hans små fødder... var slet ikke fødder.
Hvad gjorde Rose?
Ondskaben kommer ikke hertil!
Hun gjorde det nødvendige.
Kommer du, Liam?
Veerne er begyndt. Jeg beder om at overleve denne dag-
- men frygter, at det ikke går sådan. Dør vi, skriver jeg vores navne her-
- og håber, at sandheden kommer frem en dag.
Rachel Elizabeth Morgan med barn.
Det kommer tilbage.
- Det nægter at forblive begravet. - Og det vil jeg heller ikke.
Du er så besværlig.
Som den tæve, der bar dig.
Og forsyningerne slipper snart op.
Hvad taler du om?
Destillerede urenheder fra de laverestående raser.
Mor Rose fandt en måde at genvinde sin ungdom gradvist.
Ved at injicere blod fra nyfødte børn.
Det var mirakuløst... for nogle.
- Kom ikke nærmere! - En dag vil nogen måske elske...
Det, din mor gjorde... Du kan ikke skjule det for evigt.
Det har jeg allerede gjort. Forstår du...
Jeg er min mor.
- Er hun... - Ikke endnu.
Doserne skal gives i intervaller. Ellers kan det ses i blodet.
Det her kan ikke spores, og det holder fosteret i live.
Mor... Mor...
Mor, kom nu...
Mit barn...
- Vent! Hvad vil du gøre med hende? - Hvorfor går du op i det?
Du ville jo ikke have det.
- Det er ikke sandt. - Det er min egen sag.
Nu kan du kneppe din tæve, spille din musik og nyde-
-de forsikringspenge, du får udbetalt.
Du er fri. Er det ikke, hvad alle mænd ønsker?
- De vil obducere hende. - Hendes tilstand førte til et stroke.
Sådan vil det se ud.
Jeg behøver ikke se det her.
Typisk for en mand.
Nøglerne... Bilnøglerne...
Støt mig.
Mørket bliver dybere.
Støt mig.
Hvor er du, kære ven?
Du bør stå ud af sengen!
Løb ud i skoven... og gem dig, til det bliver morgen.
Du kan ikke komme nogen vegne. Jeg har dine bilnøgler.
- Der sker ikke noget. - Rør mig ikke!
- Hold dig væk fra os! - Jeg har taget fejl af mange ting.
- Rør mig ikke! Vov ikke at røre mig! - Det gør jeg ikke.
Jeg elsker dig og vores barn.
Hør nu her, Ray...
Jeg håber, du nød opholdet, Liam...
...for nu er du hos os for altid.
Da sagde Jesus: Lad børnene være. I må ikke hindre dem i at komme til mig...
...for himmeriget er deres!
Her burde du være. Hvor jeg troede, du blev begravet for mange år siden.
- Du skulle være forblevet død! - Nej!
Red dig selv.
Godnat, søster Rose.
Der sker ikke noget. Du er i sikkerhed nu.
Din mor har ringet uafbrudt. I blev afbrudt.
Hun frygtede, at noget...
- Hvad er der sket? - Min mor...
Vi ses i helvede!
MANDAG
Lægerne har lige været.
Lever mit barn?
Det har det fint, sagde de.
- Miraklet. - De flyver dig hjem i en helikopter.
- Den er på vej. - Min telefon... er i kælderen.
- Og... det er en dagbog. - Vi er dernede nu.
Vi skal nok finde det hele. Denne gang gør vi det.
Tak.
Godt at have dig tilbage.
Lille Rachel...
Hvis du er en pige, skal du hedde det.
En dreng... Kælderen!
Tekster: Torben Christensen Ordiovision